Kde je Do-hyeon? Kdy odešel?
Už před chvílí.
Musí být únavné pracovat v tom obchodě v noci.
Neztrapnila jsem se nějak?
Je tu někdo, koho mám ráda.
Řekla jsi, že máš někoho ráda.
- Cože? - Ty si to nepamatuješ?
Slyšel to i Do-hyeon?
Je tu někdo, koho mám ráda.
Ale na druhou stranu
je to tajemství.
Chtěla jsem ho vyhodit.
Slyšel jsem tě.
Prosím?
Ten den, co se rozbil.
Slyšel jsem tvůj hovor.
Já vím. Říkals, že jsi slyšel to o té praxi.
- Song-i. - Je to tak,
že ten kluk, co ho mám ráda, je...
Ty víš, že...
mi na tobě moc záleží.
Ano, vím.
Víš, moc jsem o tom přemýšlel.
A myslím, že to tak bude lepší.
Měli bychom...
být jen...
Buďme jen kamarádi.
Dobře.
Počkat, co?
Opravdu mi na tobě záleží.
Mám tě rád.
Chci říct, mám tě rád jako kamarádku. Tak jsem to myslel.
Jsi skvělá holka. O tom nepochybuji.
A uznávám, že ti to občas i docela sluší.
Ale...
Mám na mysli, že být moje holka... Jen se mi to zdá...
Je to trochu divné, nemyslíš?
Ty a já jsme jako rodina. Není to tak?
Fajn, je normální se v těchto situacích smát.
Jen se směj.
Moc se nesměj. Myslím to vážně.
Hej, Tae-o.
- Nejsi to ty. - Cože?
Nejsi to ty, o kom jsem mluvila na terase.
Ale sama jsi říkala, že ti pomohl s tvými problémy,
a tak ses do něj zamilovala.
Budeš se pořád ztrapňovat?
Když to nejsem já, tak kdo tedy?
Je lepší postavit se k tomu čelem, když tě někdo odmítne.
Buď k sobě upřímná...
a přenes se přes to.
Opravdu to nejsi ty.
Pracuji s ním na půl úvazku.
Na půl úvazku?
Nějak se dozvěděl o mé situaci
a byla jsem pro něj trochu zátěží.
Povzbudil mě svým vlastním způsobem a dost mi to pomohlo.
Tak jsem ho nejspíš začala mít ráda.
Z ničeho nic. Jak jsi slyšel.
Ale co potom já?
Já tě taky povzbudil.
Je rozdíl, jestli mne povzbuzuje kluk, nebo kamarád.
Je to poprvé, co k někomu něco cítím.
Nemohu vzít zpět, co jsem řekla, ale nechci prozrazovat víc.
Tak se mě už neptej.
Tak moment.
Zrovna jsi mě odmítl?
Teda.
Odmítl jsi mě, i když tě nechci.
Osvěžující pocit. Za to ti děkuji.
Proboha.
Je to tak lepší.
Mohlo to být mnohem trapnější.
Takhle je to lepší.
Nejsi ten kluk, co jsem o něm mluvila na terase.
Nejsi ten kluk, do kterého jsem se zamilovala.
Jak můžeš být takový blázen, Tae-o.
Opravdu jsem se bál, že by naše věčné přátelství
mohlo skončit.
Modlil jsem se, aby mi Song-i neřekla,
že mě má ráda.
Ale i tak...
Je rozdíl, jestli mne povzbuzuje kluk, nebo kamarád.
Bože.
Kdo ale, sakra, je ten kluk?
Miluji tu atmosféru tady. Jak jsi to tu našel?
Šel jsem párkrát kolem.
Vždy jsem sem chtěl přivést svoji holku.
Dej si ještě.
Tak jo.
Ty nepiješ?
Normálně ano, ale teď jsem s tebou. Jeden z nás by měl zůstat střízlivý.
Nepila jsem moc.
Minule to vypadalo,
že ti stačí málo, abys byla opilá.
Je tu někdo, koho mám ráda.
Hele, opatrně!
- Omlouvám se. - Pij pomalu. Chceš další?
Ne, to je dobré. Stačilo mi to.
- Promiňte? - Opravdu, jsem v pohodě.
Promiň.
To nevadí.
Teď je ten pravý čas.
Zeptej se, jestli s tebou chci chodit.
Mohu vám pomoci, pane?
- Můžeme dostat ještě jedno pivo? - Ovšem.
„Dnes jsme měli oficiálně první rande.“
Byla to ideální chvíle.
Co se děje?
Nic.
Tady máš. Zkus to.
Jaké to je?
Netušila jsem, že je na světě tolik dobrého jídla.
Jez pomalu. Ať se tím neudusíš.
Kde je Hun?
Říkal, že nechce jíst.
Celý den je ve svém pokoji.
Neměl by pořád doufat.
Jen jezte.
I ty? Proč?
Nemám chuť.
Proč jsou všichni v tomto domě v depresi?
Pomůžu ti.
Odmítl tě?
To tys mne odmítl.
Hele, přestaň si ze mě dělat srandu.
Tak co je? Řekl, že ho nezajímáš?
Tak to není.
Takže tě má rád?
Nemusí to hláskovat. Vím to z toho pocitu, co mám.
Co je to za pocit, který máš?
No, myslím, že spolu chodíme.
Co? Nezníš moc sebejistě.
Není to takové to chození jen na oko?
Neřeklas, co cítíš.
Jasně, slovy. Proto si nejsi jistá.
Bože, přestaň mě už popichovat.
Nejsem pro kluky dost přitažlivá?
Proč to říkáš?
Vím, že jsem žertovala o tom, že jsi mne odmítl,
ale fakt je, že jsi to udělal.
Bez velkých skrupulí.
Hele, to přeci není to samé, ne?
„Odmítl“ jsem tě, protože jsem nechtěl ztratit kamarádku.
Bože.
Jsi vážně skvělá osoba, Song-i.
Jasné? Jsi chytrá, bystrá a vtipná.
Většina kluků by tě považovala za nadprůměr.
Tak neztrácej sebedůvěru. Chápeš to?
Dobře, koukej.
Jdi k němu sebejistě, s rukama v kapse.
A řekni mu.
„Kdo jsi...“
„...že mě nutíš pochybovat?“
Přesně. Drž hlavu vzhůru a dívej se na něj shora.
Neboj se a nenech ho na tebe koukat spatra.
Nevím ale, jestli to bude fungovat.
Protože jsi ošklivá.
- Hej! - Ujisti se, že ty odmítneš jeho.
A ještě jedna rada.
Opravdu dobrý chlap nedopustí,
aby ta, již miluje, o sobě pochybovala.
To bylo hodně dobrý.
Je to dobrý kluk.
Proč mě nechá o sobě pochybovat?
Do čeho jsi tak zabraný?
Úkol?
Počkej chvíli.
Ptáš se na tohle?
Dalo by se to nazvat úkolem.
Úkolem lásky.
Jak myslíš.
Mimochodem, jak to jde s tou holkou?
S tou, co na ni myslíš.
Jenom se tak vídáme.
Takže spolu chodíte?
Ne, tak to není.
Sejdeme se, když je příležitost.
Taky chodíme na filmy.
Je to super.
Není jen úlet? Jí to nevadí?
Měl bych se jí zeptat?
Ty jsi ten typ zlého kluka, že? To je trochu nečekané.
Já?
Může si myslet, že si s ní jen pohráváš.
Předstíráš chození, ale děláš to, co páry dělají.
Počkat, co jsem říkal, zní povědomě.
No jasně. Song-i.
Pamatuješ, co řekla Song-i opilá
o tom klukovi, co má ráda?
Co myslíš?
Jedli spolu a dokonce koukali i na film.
Ale nezdá se, že se to nějak vyvíjí.
Ale nepotkali se jen párkrát?
Žijeme v době, kdy rychlost znamená vše.
Potkal ji několikrát, ale nikam nepokročil.
Je jasné, že s ní jen flirtuje.
Jak si můžeš být tak jistý?
Ne každý to vidí jako ty.
Proč jsi tak naštvaný?
No, jde mi o to,
že se cítí frustrovaná.
A ta holka, co vídáš, se asi cítí dost podobně.
Nedává to najevo, ale asi je naštvaná.
Zdála se Song-i naštvaná?
To nevím. Jednou si uvědomí,
že ne všichni kluci jsou jako já, až jí zlomí srdce.
Kluci, co jen flirtují, nejsou nikdy slušní.
- Pomohu ti s tím. - Díky.
No tak, potřebuješ pomoc.
Bože.
Vítejte...
Co tu děláš?
Jen jsem šel kolem. A chtěl jsem ti něco říct.
Můžeme si objednat?
- Ano. - Jistě.
Já to vezmu.
Ano.
- To je on? - Cože?
Ten kluk, co ho máš ráda.
- Má už aspoň maturitu? - Hele...
Nedělej ukvapené závěry. Cos mi chtěl?
Až skončíš, přijď do Do-hyeonova obchodu.
Pošlu ti adresu.
Tak jo. Ale proč?
Nerad vidím Huna v depresi. Chci ho vzít na pár drinků.
Jestli to není on, tak kdo tedy?
- Je v kuchyni? - Hele...
Song-i, pomůžeš v kuchyni?
Ano, už jdu!
- Hej, to je... - Jdi.
- Ten staroch? - Jdi už, musím pracovat.
Bože.
Co je na něm tak skvělé, že je tak tajemná?
Ta-dá.
Celý den jsi nic nejedl.
Zkus to, dobře?
Ochutnej to, Hune.
To je to tak špatné?
Řekla jsi, že projdu.
Řeklas, že určitě projdu.
Kvůli tobě jsem měl veliké naděje.
Celé je to tvoje vina!
Vždyť se ještě neozvali.
Počkej ještě chvíli.
Děláš si srandu? Jestli jsem neprošel, tak se neozvou!
A jak mám tohle jíst? Je to moc slané. K sakru!
Proč si to vybíjíš na Ga-rin?
Co je to za nechutně vypadající jídlo?
Vařila jsem to poprvé. Chceš ochutnat?
Aha.
Mám z tebe radost.
Takže. Je čas se zvednout, lidi!
No tak.
Jde se na večeři.
- Na večeři? - Trochu se odreagovat. Pojďme.
- Nech mě. - No tak.
- Ale no tak. Zvedej se. - Bože...
Zvu tě na vynikající jídlo.
Jaké knedlíky bys chtěl?
Kimči, a taky masové.
Já chci udon!
DOMÁCÍ KNEDLÍKY SEOGA
Počkejte tady.
Neřekl jsi mi to předem. Je to moc narychlo.
Jak to myslíš moc narychlo?
Naznačuji to už od loňska, že ceny na trhu rostou.
Co? Co se děje?
Pojďme se najíst někam jinam.
- Co? - Hej, to je Do-hyeon.
Hej.
Omlouvám se, že jdu pozdě.
Nemyslíš, že to už přeháníš?
Chtěl jsi, abych počkal,
než bude Do-hyeon na vysoké.
A teď chceš, abych počkal, až si najde práci?
Jsem poslední?
Proč jste venku? Je tam plno?
Song-i, asi to není...
Ale ty zvyšuješ nájem o nehoráznou sumu.
Ostatní zvedli nájmy už dávno. Já jediný zatím ne.
Proč bych měl tratit a nechat tak skvělé místo...
Co? „Tratit“?
Mohl bych dostat třikrát tolik, než co mi platíš ty.
Ceny pozemků šly v posledních letech nahoru.
Byl jsem k tobě shovívavý, protože jsi kamarád.
To ti asi mám líbat nohy, co?
Neměl bys takhle žít. Všichni ve městě tě pomlouvají.
Kdo mě pomlouvá?
Prý odíráš ty, co ve tvých budovách sotva vyjdou.
Jestli jsou naštvaní, tak ať jdou. A to platí i pro tebe.
Co? Co jsi to řekl?
Kdyby ses tak slyšel.
A já ti ještě dávám knedlíky zadarmo.
Fajn, tak ti zaplatím teď. Kolik stojí?
Bude to stačit? Na, vem si to.
Bože... Zajímají tě jen peníze, že?
Mrzí mě, že jsem tě měl za přítele.
Měl bys jít.
Zmiz, než tě narvu do pařáku.
Sakra! Proboha.
Máš čas do konce měsíce.
Jsem tolerantní jen proto, že jsi můj přítel.
Ty tvoje knedlíky už beztak za moc nestojí.
Co tu všichni děláte?
Dobrý den, pane.
Ale, ahoj.
Dlouho jsem tě neviděl.
Jak dlouho tu stojíte?
Co myslíš?
Je to mezi dospělými, moc se o to nestarejte.
Počkat.
Nejsi ty Song-i?
Dobrý den.
- Co jí chceš? - Matka se ti ještě neozvala?
Zatím ne.
Proč se najednou ptáš na její mámu?
Tvá matka zavřela obchod
a dluží za nájem tolik, že už vyčerpala i zálohu.
Tati!
Byl jsem vstřícný, protože jsi Tae-ova kamarádka.
Není to ale už trochu moc?
Nemluvím o nějakých drobných. Ani mi neposlala omluvu.
Mrzí mě to. Nevěděla jsem.
Přestaň.
Mám přestat? Proč o tom nesmím mluvit?
Byl jsem mírný, ale všichni mě pomlouvají.
Víš co? Zapomeň na to. Všichni myslí, že jsem zlý.
Sakra!
Přijdeme jindy.
Tvůj táta má teď asi o čem přemýšlet.
Přinesu míč.
Hej, kluci. To znamená konec hry.
Do-hyeon je vítěz. Dobře?
Nemáte hlad? Pojďme se najíst.
Umírám hlady.
Jen jděte. Já mizím.
Chutná to dobře, že? Možná jsem měla koupit i pohár.
Mně to stačí, díky.
Už se cítíš lépe?
Ano.
Tae-oův táta má
trochu prudkou povahu.
Neber jeho slova moc vážně.
Věděla jsem, že máma neplatila nájem včas.
Ale nevěděla jsem, že tak moc.
Je to na nic nemít vlastní dům ani obchod, co?
Bude lepší
o tom teď nemluvit.
Vítejte.
Já to uklidím později.
Co to děláš?
Vítr musel foukat včera v noci tak silně,
že zavál kameny až pod stan. Bolely by ji z nich záda.
Kdyby ses jen tolik staral o moje spaní.
Blázníš?
Je dost pozdě. Proč se ještě nevrátila?
Měl bys s tím přestat.
Co tím myslíš?
Chováš se k Song-i jako k dceři.
Občas to fakt přeháníš.
Staráš se o každou maličkost.
Je moje kamarádka. Nemůžu mít obavy?
Obáváš se trochu moc.
Vy dva byste to měli trochu uklidnit.
Song-i říkala, že má někoho ráda. Ty máš také někoho rád, ne?
Je na čase, abyste se o sebe přestali tolik zajímat.
Bude to tak lepší.
Chápeš, co chci říct, že?
Co ty víš? Nemáš žádné blízké kamarádky.
Co?
Hele, kámo.
Kdo říká, že žádné nemám? Mám Song-i a taky Ga-rin.
Nejsi ve stejné situaci jako já.
Song-i a já se...
Co se?
My se...
známe mnohem déle.
Jsi v pohodě?
Není to poprvé, co jsi neuspěl v konkurzu. Už na to zapomeň.
To vím.
Ale teď to bolí víc než předtím.
Je zima.
Dík, kámo.
To je teploučko.
Promiň, že jsem tě nedoprovodil.
Došlas domů v pořádku?
Už jsem skoro doma.
Neměj o mě strach.
Tae-o mi řekl,
že jsi nervózní, protože nevíš,
co k tobě cítí ten, koho máš ráda.
Myslím, že vím, co je to za člověka.
Je asi dost hrdý a taky má strach.
Není zvyklý, že je k němu holka, co má rád, ohleduplná.
Nemůže...
Vyhrál jste 5 000.
...pro ni udělat tolik, co by chtěl.
Děkuji.
A asi se za to nesnáší.
Asi je přesně takový.
Vidíte ty krabice před vámi?
Ano, pane!
Otevřete je.
HAN SONG-I
- Teda. - Můj bože.
Jistě všichni víte, že Lepší než domov
je nezisková organizace, poskytující domov chudým rodinám.
Chci, abyste tvrdě pracovali a vybudovali základy
pro životy a sny těch, co budou bydlet v nových domovech.
Očekávám od vás smysl pro povinnost.
Tím končím svůj projev.
Vítejte všichni v organizaci Lepší než domov!
Nasadíme si to.
- Chceš pomoct? - Ano.
CHOE MIN-AH
Sluší ti to.
Ne, to není ono. Tenhle.
Tenhle vyndáme.
Měla bys to dát sem, aby se to prolínalo.
Děkuji.
Vypadá to dobře.
Song-i?
Dae-geone!
Jsi to ty. Nebyl jsem si hned jistý.
Bože... Taková doba.
Ty jsi Choe Min-ah, že?
Ano. Co ty tu děláš?
No...
Jsem tu jako váš dohled.
Nezvyk, vidět tě mimo kampus.
Já vím.
Slečny,
vám dvěma věnuji extra péči.
Poslouchej.
Co někdy zajít na sklenku?
Jasně.
Jo, a když už jsem teď odpromoval,
můžete se mnou mluvit víc v klidu, když se náhodou potkáme.
Uvidíme se.
- Ahoj. - Zatím.
Najezte se.
Nemůžu toho slizouna ani vidět.
Ale je to obdivuhodné, jak je vytrvalý.
Vytrvale slizký.
Vaří se mi krev v žilách, když pomyslím, jak ten šmejd lámal naše mladá srdce.
Co na něm holky vidí? Takové budižkničemu!
Ale nastoupil do dobré firmy.
Architekti Donggwang.
Tam jsem chtěla pracovat.
Měla bys dávat pozor.
Pamatuješ, jak tě pořád zval někam na skleničku,
když byl ještě na univerzitě?
Jaký byl tvůj první den v práci?
Dobrý.
Jsem v autobusu, na cestě domů.
Na které zastávce vystupuješ?
Přijdu tě vyzvednout.
- Mohu dostat dvě churra? - Jistě.
Sejdeme se za půl hodiny na zastávce u nás.
Ne, počkat.
Do-hyeon má jistě práci.
Neměla bych ho obtěžovat.
Jsem skoro doma, takže nemusíš chodit.
Co se děje?
Máš něco na srdci?
Mám vystoupit tady,
nebo až před svým domem?
Určitě bych tě měl zavézt až k tobě.
Musíš se snažit víc, abys mi polichotil.
Počkej chvíli.
Haló?
Prosím?
Ne, tohle není číslo Choe Huna.
Dobře.
Promiň.
Co? Co se děje?
Haló? Měl jste pravdu. Toto je číslo na Choe Huna.
Správně. Choe Hun.
Promiňte, odkud voláte?
Aha, ano.
Můžete tu zprávu poslat na toto číslo.
Páni, to je neuvěřitelné.
Se-hyeon.
Obávám se, že lichotky budou muset počkat.
Musím zařídit něco důležitého.
Zdá se, že máš důležité hovory často.
Tak tedy jeď.
Jasně.
Omlouvám se. Zavolám ti, ano?
TAE-O
Ahoj, Tae-o.
Ahoj.
Volám kvůli Hunovi.
Prošel tím konkurzem!
Co?
Volali mi z té produkční společnosti,
omlouvali se, že volají tak pozdě. Říkali, že prošel.
Vážně?
To jsem ráda, že mu to vyšlo. Tak jsem se bála.
O co jde?
Kamarádovi něco vyšlo.
Už jsi tu novinu řekl Hunovi?
Ještě ne.
Mám skvělý plán. Promluvíme si o tom, až budeš doma.
Kde teď jsi?
- Song-i? - Vyděsils mě.
- Je to pravda? - Není to super?
Jsem za něj šťastná.
Uspořádáme mu mejdan.
- Dobrý nápad. - Že jo?
Vezmi to.
Jak mu to řekneme?
Nějaké nápady?
Tae-o!
Je to ponižující, že tu každý ví,
že jsem podělal konkurz.
Neměl bych se prostě vrátit domů?
Ne, neměl.
Jo In-sung taky neprošel mnoha konkurzy, než prorazil.
A já jsem jich zkusil teprve 20.
Jenže já nevypadám tak dobře jako Jo In-sung.
Co se děje?
Vypnuli proud?
Počkat, Ga-rin.
O Ga-rin.
Ga-rin!
Nemusíš se bát, Ga-rin. Je to jen výpadek elektřiny.
Odkud zní ta muzika?
Co?
Ga-rin.
Co tam děláš? Už funguje elektřina?
Bože, vyděsils mě.
Co to děláš?
Co se to děje?
Hele...
Řekneš nám, jak se cítíš?
Co?
Jak to myslíš?
Řekni, jaké to je projít poprvé konkurzem.
Co? Cos říkal?
Prošels.
- Čím jsem prošel? - Tím konkurzem, ty hlupáku.
Tae-ovi dnes volali.
Ptali se na tebe a říkali, že jsi prošel konkurzem.
Gratulace!
Měla jsem pravdu, že?
Říkala jsem ti, že to zvládneš.
Myslíte to vážně?
Proč nám nevěříš?
Tady.
Koukni se.
CHOE HUNE, GRATULUJEME K ÚSPĚCHU V KONKURZU NA ŠKOLU SNŮ.
Cože? Je to pravda?
Ano.
Páni! Prošel jsem tím konkurzem!
Opravdu jsem prošel.
Můj bože.
- Mám sfouknout tu svíčku? - Jo, dělej.
Tři, dva, jedna.
Tae-o! Hej, Tae-o.
To vše díky tobě! Pojď sem.
Hej!
Prošel jsem!
- Udělejme to. - Ano?
Podrž to.
Do-hyeone.
Jen jdi.
- Ahoj Song-i. - Nečetls mou zprávu?
Promiň, nevěděl jsem, žes mi napsala.
Jdeš na oběd, že? Já ho koupím.
Pojďme mimo kampus. Koupím něco dobrého.
Tak dobře.
Jdeme.
- Konkurz? - Ano.
Mysleli jsme, že neprošel, když se mu neozvali.
A včera konečně volali Tae-ovi, že prošel.
Přichystali jsme mu párty. Hun byl nadšený.
To je skvělé.
Měl bych na něj být hodný, než bude slavný.
Chtěla jsem ti tu novinu říct už včera.
Dobré zprávy se mají sdílet s přáteli.
Mohla jsi zavolat, když jsi mi to chtěla říct.
Včera v noci?
Bylo pozdě a musel jsi pracovat.
Víš, že v noci nemám moc práce.
Můžeš mi volat i psát kdykoli. Nebo mě navštívit.
Vím, že v tu dobu není rušno.
Nechtěla jsem rušit od studia. Viděla jsem na pultu sešit.
Vím, jaké to je, když tě někdo vyruší.
Je těžké se do toho znovu dostat.
Nevím, jestli je to jen můj pocit,
ale zdá se mi, že jsi na mě až moc hodná.
A to je špatně?
Nechci, aby se o mě někdo staral. Chci být ten, co se stará.
Ale zdá se mi, že téhle role se už ujal Tae-o.
Nemám moc šanci.
Chci se tě na něco zeptat.
Na co?
Co ty a Tae-o?
Nikdy jste k sobě...
nic necítili? Ani jednou?